Рубаї (з іл.) - Хайям Омар (читать книги TXT) 📗
Тут можно читать бесплатно Рубаї (з іл.) - Хайям Омар (читать книги TXT) 📗. Жанр: Разное. Так же Вы можете читать полную версию (весь текст) онлайн без регистрации и SMS на сайте mybrary.info (MYBRARY) или прочесть краткое содержание, предисловие (аннотацию), описание и ознакомиться с отзывами (комментариями) о произведении.
![Рубаї (з іл.) - _124.png](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/2/4/7/0/5/0/247050/1429223165/_124.png)
* * *
105
Багато квітів є, живих земних окрас.
Їх в землю втоптує немилосердний Час.
Якби живилися з могил небесні хмари,
Кров дорогих тоді б аж до суда лилась!
![Рубаї (з іл.) - _125.png](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/2/4/7/0/5/0/247050/1429223166/_125.png)
* * *
106
Пішла б гора в танок, якби вина їй дав.
Той дурнем народивсь, хто за вино картав.
Я не закаюсь пить, бо без вина - не знаю,
Хто б виховав мене і путь мені вказав.
![Рубаї (з іл.) - _126.png](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/2/4/7/0/5/0/247050/1429223166/_126.png)
* * *
107
Ось піала і жбан - візьми, моя кохана!
Танцюй у квітнику, тепер пора весняна!
Бо не одну таку, як ти, місяцевиду
Час перетворював і в піалу, і в жбана!
![Рубаї (з іл.) - _127.png](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/2/4/7/0/5/0/247050/1429223166/_127.png)
* * *
![Рубаї (з іл.) - _128.png](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/2/4/7/0/5/0/247050/1429223166/_128.png)
108
Розбивши глечика, я не журився дуже,
Бо дурню п'яному, звичайно, все байдуже.
I потай мовив глек: «Колись я був так само
Людиною, а ти - ти будеш глеком, друже».
* * *
109
О ти, що розум наш тобі не бачить краю!
Побожний я чи ні - тобі байдуже, знаю.
Я п'яний від гріха - й протвережаюсь тільки,
Коли надію я на тебе покладаю!
![Рубаї (з іл.) - _129.png](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/2/4/7/0/5/0/247050/1429223166/_129.png)
* * *
110
О жителі могил, чиє безживне тіло
На прах розсипалось, на попіл спопеліло!
Яким же то вином аж до Страшного суду
Вас небо загодя так страшно обпоїло?
* * *
111
Зустрінься з милою, не забарись
Прогнати клопіт, що їй серце стис.
Безмежна ця краса - недовговічна:
Вона й у тебе з рук втече колись!
![Рубаї (з іл.) - _131.png](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/2/4/7/0/5/0/247050/1429223166/_131.png)
* * *
112
Юначе, підведись - горить зоря ясна!
В прозорі келихи налий огню-вина!
В цім тліннім закутку живеш ти мить... а потім,
Хоч як жадатимеш, не вернеться вона.
* * *
113
Вино - рідкий рубін, а глек - глибока жила,
Душа моя - напій в прозорій чарі тіла,
А світлий келих той, що від вина сміється,-
Сльоза, що кров хмільну у серці затаїла.
![Рубаї (з іл.) - _132.png](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/2/4/7/0/5/0/247050/1429223166/_132.png)
* * *
114
Ті, що до Бога шлях шукають у болоті,
Стіною хочуть дух одгородить од плоті.
А я на стінку жбан з хмільним вином поставлю,
Хоч би й мене, як жбан, повісили на плоті.
![Рубаї (з іл.) - _133.png](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/2/4/7/0/5/0/247050/1429223166/_133.png)
* * *
115
Красуне, як мій сум, ти довговічна будь!
Ти знову ласкою мені зігріла путь.
На мене мимохідь ти позирнула й зникла.
Чи не за правилом: зроби добро й забудь?
![Рубаї (з іл.) - _134.png](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/2/4/7/0/5/0/247050/1429223166/_134.png)
* * *
116
Я часто п'ю вино, але без перепою.
До кубка тільки звик тягтися я рукою.
Чого ж я хочу ще? А от чого, послухай:
Не тішитися так, як ти, самим собою.
![Рубаї (з іл.) - _135.png](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/2/4/7/0/5/0/247050/1429223166/_135.png)
* * *
117
В паланні яхонтів уста сакі* повинні.
Журба за ним дає поживу й міць людині.
Той, хто в сльозах за ним не потонув, живе
В ковчезі Ноєвім, неначе в домовині.
* Підчаший, виночерпій.
![Рубаї (з іл.) - _136.png](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/2/4/7/0/5/0/247050/1429223166/_136.png)
* * *
![Рубаї (з іл.) - _137.png](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/2/4/7/0/5/0/247050/1429223166/_137.png)
118
До гончара зайшов я, позираю
На тисячі горшків - і той, що скраю,
Зненацька вигукнув, немов з одчаю:
«Хто тут гончар, а хто купець - не знаю!»
* * *
119
Корону ханську? Нa, ми продаєм
За дудку, от ціна! Ми продаєм!
Чалму та чотки, вісників облуди,
За піалу вина ми продаєм!
* * *
120
Підпилий, завернув учора я до шинку.
Там саме дід вино собі точив у кринку.
Я запитав його: «Чом не боїшся Бога?»
«Бог добрий,- він сказав.- Сідай і випий, синку!»
![Рубаї (з іл.) - _139.png](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/2/4/7/0/5/0/247050/1429223166/_139.png)
* * *
121
Честь юної лози хай буде бездоганна!
Нехай невірного проллється кров погана,
Хай потече мазка з двох тисяч ліцемірів,
А цей солодкий сік віддай в обійми жбана!
* * *
122
Не відкривається нікому таємниця:
Не знаємо, коли із тілом розлучиться
Душі призначено. Земля для нас - темниця.
Тож пий, бо казка ця не скоро закінчиться.
* * *
123
Я у вино шалено закохався,
П'ю й не боюсь того, чого боявся.
П'ю стільки, що мене питає стрічний:
«Ей, глечик із вином, ти звідки взявся?»