Друге Правило Чарівника, або Камінь Сліз - Гудкайнд Террі (читать книги бесплатно полностью без регистрации .txt) 📗
![Друге Правило Чарівника, або Камінь Сліз - Гудкайнд Террі (читать книги бесплатно полностью без регистрации .txt) 📗](/uploads/posts/books/50460/50460.jpg)
Жалоба
Напишите нам, и мы в срочном порядке примем меры.
Друге Правило Чарівника, або Камінь Сліз - Гудкайнд Террі (читать книги бесплатно полностью без регистрации .txt) 📗 краткое содержание
Безстрашний Річард Сайфер, Шукач Істини, силою магії переміг грізного Даркена Рала, але, сам того не відаючи, порушив Друге Правило Чарівника. Порвалася завіса між світами, і сили зла вирвалися на свободу. Потоками ллється кров, найтемніше і найстрашніше пробуджується в людях. Зради, зради, вбивства, війни. Ще трохи — і вирветься на волю Володар Підземного світу, і тоді ніхто не уникне страшної долі. Лише Річард здатний відновити завісу і врятувати світ. Але чи готовий він, нехай навіть заради порятунку світу, принести в жертву життя своєї коханої?
Друге Правило Чарівника, або Камінь Сліз читать онлайн бесплатно
Террі Гудкайнд
ДРУГЕ ПРАВИЛО ЧАРІВНИКА,
або
КАМІНЬ СЛІЗ
![Друге Правило Чарівника, або Камінь Сліз - im_002.png](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/2/3/4/8/2/0/234820/1422314461/im_002.png)
Переклад з російської
1
Рейчел ще міцніше притиснула ляльку до грудей і втупилася на чорного звіра, котрий спостерігав за нею з-за кущів. Принаймні Рейчел здавалося, що звір за нею спостерігає. Це важко було сказати з повною визначеністю, оскільки очі у звіра були такими ж чорними, як і все інше.
Правда, коли на них падало світло, очі спалахували золотим блиском.
Їй вже доводилося бачити в лісі звіряток — кроликів, і єнотів, і білок, і ще всяку живність, але цей звір був більшим. Він був на зріст з Рейчел, а може, навіть і вище. Ведмеді бувають чорні. А що, якщо це ведмідь?
Але це — не справжній ліс, адже він — в палаці. Рейчел ще ніколи не бувала в такому лісі. Цікаво, водяться в таких палацових лісах звірі, як у справжніх?
Вона, мабуть, злякалася б, якби поруч не було Чейза. Рейчел знала, з Чейзом їй нічого не загрожує. Чейз — сама хоробра людина на світі. Але все одно вона трохи боялася. Чейз сказав їй, що вона — сама відважна дівчинка з усіх, кого він знає. Рейчел не хотіла, щоб Чейз подумав, ніби вона злякалася якогось великого кролика.
Може, це всього лише великий кролик, який мирно сидить собі на камені? Але у кроликів довгі вуха. А може, і справді ведмідь?
Вона повернулася і подивилася на стежку, на прекрасні квіти і повиті лозою низькі стіни, і на галявину, на якій Чейз розмовляв з Зеддом, чарівником. Вони стояли біля кам'яного постаменту, дивлячись на шкатулки, і говорили про те, що з цими скриньками робити. Рейчел була рада, адже це означає, що Даркен Рал не дістався до них і що він ніколи нікому не зможе заподіяти більше зла.
Рейчел обернулася перевірити, чи не наблизився чорний звір. Звір зник.
Вона озирнулась по сторонах, але ніде його не побачила.
— Як ти думаєш, Сара, куди він міг подітися? — Прошепотіла вона.
Лялька не відповіла. Рейчел попрямувала до Чейза. Її ноги хотіли втекти, але Рейчел не хотіла, щоб Чейз подумав, ніби вона зовсім не така вже й хоробра.
Чейз сказав, що вона хоробра, і від цього їй було добре. Рейчел йшла, раз у раз озираючись через плече, але чорного звіра вже ніде не було видно. Може, він живе десь у норі і пішов туди? Її ноги все ще хотіли бігти, тільки вона їм цього не дозволяла.
Коли Рейчел дійшла до Чейза, вона кинулася до нього і обхопила його коліно.
Чейз розмовляв з Зеддом, а вона знала, що перебивати — неввічливо, і тому терпляче чекала.
— Ну і що буде, якщо ти просто закриєш кришку? — Запитав чарівника Чейз.
— А все, що завгодно! — Зедд змахнув своїми кістлявими руками. Його сиве хвилясте волосся розтріпалося. — Звідки мені знати? Якщо я знаю, що таке шкатулки Одена, це зовсім не означає, що я знаю, що з ними робити зараз, коли Даркен Рал відкрив одну скриньку. Магія Одена вбила його за те, що він відкрив скриньку. Вона могла б знищити весь світ. За те, що я закрию скриньку, вона може вбити мене. Або ще того гірше.
Чейз зітхнув:
— Гаразд. Але ж ми не можемо просто так їх тут залишити? Значить, доведеться нам з ними щось зробити?
Чарівник насупився і в глибокій задумі задивився на шкатулки.
Минуло вже більше хвилини. Рейчел щосили смикнула Чейза за рукав. Чейз опустив погляд на дівчинку.
— Чейз…
— «Чейз»? Про що ми домовилися? — Він взявся в боки і скорчив пику, зображуючи дуже важливого дядька. Рейчел захихотіла і ще міцніше обхопила його коліно. — І місяця не минуло, як ти стала моєю донькою, а вже порушуєш домовленість. Я ж казав, що ти повинна називати мене «тато». Нікому з моїх дітей не дозволено називати мене Чейзом. Зрозуміло?
Рейчел посміхнулася і кивнула:
— Так, Че… тато.
Чейз закотив очі, похитав головою і скуйовдив їй волосся.
— Ну що там?
— Там за деревами такий великий звір. По-моєму, це ведмідь або хтось ще страшніший. Я думаю, тобі треба вийняти меч з піхов і піти подивитися, що це таке.
— Ведмідь? Тут? — Чейз розреготався. — Рейчел, цей сад — в палаці. В таких садах ведмеді не водяться. Може, це була гра світла. Світло витворяє тут досить дивні штучки.
Рейчел похитала головою:
— Я так не думаю, Че… татко. Він стежив за мною.
Чейз посміхнувся, знову скуйовдив їй волосся, поплескав по щоці і ще міцніше притиснув її до себе.
— Ну тепер, коли я поруч, ніхто не посміє тебе образити.
Рейчел мовчки кивнула. Зараз, коли Чейз тримав її за руку, їй було вже не так страшно, і вона знову окинула поглядом зарості.
Чорний звір, майже прихований низенькою, оповитою лозою стінкою, метнувся в її сторону. Рейчел ще міцніше вчепилася в ляльку і тихенько запхикала, дивлячись на Чейза. Він вказував рукою на шкатулки.
— А до речі, що це за штука така, кругляк або діамант, або як його там? Він що, з шкатулки виліз? Зедд кивнув:
— Так. Але я не хочу говорити вголос, що я про це думаю, поки не буду повністю впевнений.
— Тату, — запхикала Рейчел. — Він наближається!
Чейз опустив погляд.
— Відмінно. Ти, головне, не випускай його з поля зору. — Він повернувся до чарівника. — А чому це ти не хочеш говорити про це вголос? Ти що, думаєш, воно якось пов'язано з тим, що ти розповідав про завісу, яка відділяє нас від Підземного світу? Що вона розірвана?
Зедд спохмурнів і пошкріб кістлявими пальцями своє гостре підборіддя. Він опустив погляд на чорний камінь, що лежав перед відкритою скринькою.
— Це саме те, чого я боявся.
Рейчел глянула поверх стіни — відстежити, де ховається чорний звір. Над краєм стіни виднілися руки. Вона здригнулася: звір вже зовсім близько!
Його руки… Це були не руки. Це були кігті. Довгі криві пазурі.
Вона подивилася на Чейза, подивилася, чим він озброєний, — просто, щоб упевнитися, що цього достатньо. У Чейза були ножі, дуже багато ножів, приторочених до пояса, а ще — меч, що висів на перев'язі, а ще велика-велика сокира, пристебнута до пояса, а ще — кілька товстих палиць з гострими шипами, а ще — арбалет за спиною. Рейчел дуже надіялася, що цього достатньо.
Подібний арсенал налякав би будь-яку людини, але він, здавалося, анітрохи не лякав чорного звіра, який добирався до них усе ближче і ближче. А у чарівника навіть ножа немає. На ньому один простий світло-коричневий балахон, і все. І він такий худий і кістлявий. Куди йому до Чейза! Але у чарівника є магія. Може, його магія злякає чорного звіра?
Магія! Рейчел згадала про магічну вогневу паличу, яку їй подарував чарівник Джіллер. Вона опустила руку в кишеню і міцно стиснула паличку.
Може, Чейзу знадобиться її допомога? Вона не дозволить, щоб цей звір образив її нового тата. Вона повинна бути хороброю!
— А це небезпечно?
Зедд спідлоба глянув на Чейза:
— Якщо це те, що я думаю, і якщо це потрапить не в ті руки, то «небезпечно» не те слово.
— Тоді, може, нам краще кинути камінь у глибоку прірву або взагалі знищити?
— Неможливо. Камінь нам ще знадобиться.
— А що, якщо ми його сховаємо?
— Саме про це я і думаю. Питання — де? Тут слід врахувати багато чинників. Мені треба відвезти Еді в Ейдіндріл і вивчити разом з нею пророцтва, і лише тоді я буду з повною упевненістю знати, що робити з каменем і що робити зі скриньками.
— А до тих пір? Поки ти не будеш знати з повною впевненістю?
Рейчел озирнулася на чорного звіра. Він був ще ближче, у самого краю стіни, зовсім поряд з ними. Підтягнувшись на своїх пазуристих лапах, він підняв голову і подивився їй прямо в очі.
Звір посміхнувся, оголивши довгі гострі зуби. У Рейчел минулося дихання. Його плечі тряслися. Він реготав. Дівчинка широко розкрила очі.