Дніпрові пороги - Яворницький Дмитро Іванович (мир бесплатных книг txt) 📗
Подібне до «ліжка» Сагайдака, що на Середній скелі, було також «ліжко» з очевидними слідами штучної обробки на Мигійській скелі, коло річки Бога. Невідомо, яка ж доля того мигійського «ліжка»: чи така ж, як і «ліжка» Сагайдака. Принаймні, мигійське «ліжко» року 1903 було ще ціле.
Середня скеля приваблює до себе людину не самими своїми красотами: вона притягає до себе ще й тими культурними пережитками, які збереглись на ній: на Середній скелі знайдено неолітичну станцію, яка дуже гарно збереглася до наших часів. Це чудовий зразок життя людини на Дніпрових островах передісторичних часів новокам'яної доби. На ній знайдено чудесне кремінне ретушоване знаряддя, черепки посуду, цікаві як що до техніки, де до глини примішані мушлі, так і що до орнаменту, подібного до орнаменту Усатівської станції біля Одеси. Там же знайдено і рештки їжі людини тієї ж доби, тобто мушлі, риб'ячі та звірячі кістки.
Так, урочище Кичкас з його перевозом, з його могутніми, високими скелями, з його лугами-бережинами, з його широкими та далекими околицями споконвіку було відоме людині. Тому докази — ті неолітичні станції, які там знайдено, і ті численні загадкові землянки на взгір'ї коло нього, і та золота монета з особою візантійського імператора, яку випадково витягли з води на перевозі, і навіть ті великі й малі могили, якими уквітчаний увесь степ на південний захід од Кичкасу.
Всі ті народи, які приходили в нашу країну, чи з Далекого Сходу, чи з Кавказу, чи з Малої Азії, чи з Греції, всі вони знали Крарійський, або Кичкаський перевіз. Наша країна широко розгортала свої надра і всім давала пристановище й захист. Через те знали її кіммерійці, скити, сармати, роксолани, алани, ост-готи, гуни, венеди, болгари, авари, хозари, угличі, тиверці, угри, печеніги половці, греки, генуезці, литовці, татари.
Всі ці народи несли в наш край матеріяльну й духовну культуру, яка вона була в ті віки, а з нашого краю вона йшла далеко на захід, а ще далі — на північний край. Звичайно, що цей перевіз знали також і запорожці.
У запорізьких козаків коло урочища Кичкасу, з правого боку Дніпра, були зимовники «відомства Кодацької паланки»; такі ж зимовники й з лівого боку Дніпра, — «відомства Самарської паланки». По тих зимовниках звичайно жили козаки-зимовчаки або сидні, чи гречкосії, які, коли хто хотів, жили з жінками, які не хотіли, жили одинокі. Вони «бадались» хліборобством, коневодством, скотарством, пасічництвом, лисичництвом; платили податок один карбованець од «диму» на рік у військову скарбницю. Після скасування Запорізької Січи в тих зимовниках тільки де-не-де лишились козаки на своїх старих житлах. Так, року 1781 відомий російський академик Василь Зуєв, об'їжджаючи місця колишнього Запоріжжя, завернув між іншим і до урочища Кичкасу, яке він знайшов пустим і безлюдним:
«В Кичкасі, — каже він, — стоїть одна тільки хатинка, в якій живе запорожець».
Але недовго лишався Кичкас «пустинним». 1789 року на правому боці Дніпра, на урочищі Кичкасі, виникла німецька колонія менонітів Айнлаге-Кичкас.
Першу думку про те, щоб викликати з-за кордону в Росію менонітів, подав цариці Катерині II граф П. О. Румянцев-Задунайський, який вперше побачив їх у Прусії, коло Данцігу та Ельбінгу, коли був у Прусії в часи семилітньої війни. Румянцев-Задунайський доводив, що меноніти добрі хазяї, що взагалі вони народ чесний, тверезий, працьовитий, що вони можуть бути зразком для руського селянина-хлібороба. Після такої доповіди послано до Прусії колезького совітника Траппе, щоб вивести звідтіля в Росію кілька менонітських сімей. На перший раз прибуло переселенців 510 душ чоловіків і 400 душ жінок, їх хотіли спочатку посадити на річці Конці, а потім того одвели їм землі на острові Великій Хортиці та на правому боці Дніпра, супроти Кичкасу. Швидко після того до першої партії менонітів-переселенців з'явились нові німецькі переселенці, і з протягом часу на колишніх запорізьких вільностях виросла сила великих, багатих та квітнучих німецьких колоній.
Харків, 1928 р.
![Дніпрові пороги - i_001.png](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/1/9/3/0/1/7/193017/1392885636/i_001.png)
![Дніпрові пороги - i_002.jpg](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/1/9/3/0/1/7/193017/1392885636/i_002.jpg)
![Дніпрові пороги - i_003.jpg](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/1/9/3/0/1/7/193017/1392885636/i_003.jpg)
![Дніпрові пороги - i_004.png](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/1/9/3/0/1/7/193017/1392885636/i_004.png)
![Дніпрові пороги - i_005.png](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/1/9/3/0/1/7/193017/1392885636/i_005.png)
![Дніпрові пороги - i_006.jpg](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/1/9/3/0/1/7/193017/1392885636/i_006.jpg)
![Дніпрові пороги - i_007.jpg](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/1/9/3/0/1/7/193017/1392885636/i_007.jpg)
![Дніпрові пороги - i_008.png](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/1/9/3/0/1/7/193017/1392885636/i_008.png)
![Дніпрові пороги - i_009.png](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/1/9/3/0/1/7/193017/1392885636/i_009.png)
![Дніпрові пороги - i_010.png](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/1/9/3/0/1/7/193017/1392885637/i_010.png)
![Дніпрові пороги - i_011.jpg](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/1/9/3/0/1/7/193017/1392885637/i_011.jpg)
![Дніпрові пороги - i_012.png](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/1/9/3/0/1/7/193017/1392885637/i_012.png)
![Дніпрові пороги - i_013.png](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/1/9/3/0/1/7/193017/1392885637/i_013.png)
![Дніпрові пороги - i_014.jpg](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/1/9/3/0/1/7/193017/1392885637/i_014.jpg)
![Дніпрові пороги - i_015.png](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/1/9/3/0/1/7/193017/1392885637/i_015.png)
![Дніпрові пороги - i_016.png](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/1/9/3/0/1/7/193017/1392885637/i_016.png)
![Дніпрові пороги - i_017.png](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/1/9/3/0/1/7/193017/1392885637/i_017.png)