Нічні пастухи буття - Москалець Костянтин (смотреть онлайн бесплатно книга .txt) 📗
Тут можно читать бесплатно Нічні пастухи буття - Москалець Костянтин (смотреть онлайн бесплатно книга .txt) 📗. Жанр: Поэзия. Так же Вы можете читать полную версию (весь текст) онлайн без регистрации и SMS на сайте mybrary.info (MYBRARY) или прочесть краткое содержание, предисловие (аннотацию), описание и ознакомиться с отзывами (комментариями) о произведении.
II
Зелені вогнища горять удосвіта улітку
над ними небеса сіріють і мовчать
спокута стародавніх снів приводить нас сюди —
до білосніжного каміння
хоча далеко до наступної зорі
але вона в тобі проміння має
як та сосна — коріння у землі
Сестра Сосна
Сестра Зоря
Сестра Марія
своїм терпінням підіймаєш
благеньке тіло зроблене з піску
із голосу і тіні
і тіло вчиться святості а ти
шукаєш ночами прозору плащаницю
яку давно колись приготували звірі
з обличчями людей і звичками людей
![Нічні пастухи буття - i_010.png](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/2/2/6/1/0/4/226104/1416907697/i_010.png)
***
Віхті Сад
якби заглянуть уночі до кінутой хати
скіки разних чудасій можна б там узнати
он покойний дід седить — Царствіє Небесне
сіть плете і не засне на другую весну
радом баба з рогачом пораєцця дуже
а шо лампа не горить дак їй і байдуже:
наче в доброго кота сяють карі очі
при-Чаїлись по кутках разні поторочі
а надворі сніг іде і неде нима людей
бо всі люде у силі вже поснули трударі
тіки я один тиняюсь дурний да безумний
босі ноги задубіли да клацають зуби
за пазухой кусок хліба шо вкрав у собакі
і Библія да ни вся — скурив на цигаркі
думаю простить за це мине Ісус може
бо вин ловкий наш Господь — схоче ще й поможе
полин звізда палає а я люблю тибе
нищасний мий Израїль прогнівивший небес
дід седить мине до себе не пуськає в хату
каже шо такіх по сьвіту лазе нас багато
я їх правда не сьтрічав а тоб усі разом
ми б построїли собі хату з пирилазом!
вітер виє цвіте вишня а я пропадаю
а маленьке кузенятко на скрипочку грає
Віхта жинка милосердна дай їй Бог здоровія
вона бідним помагає а ми її любим
як та рибка золота дивицця за нами
народилася собі сімнаццятого марта
***
Cur male scribis? [3]
Доволі смарагдової завірюхи, доволі блиску;
пливуть непереможні кораблі,
із палуб янголи печальні і веселі драби
в киплячу воду сиплють завтрашні троянди.
Cur male scribis?
Коханки з берегів гаряче і червоне п'ють вино,
бредуть по вулицях, засмучені і чисті,
дрімають в італійських ресторанах,
шукають, захлинаючись, веселощів — чи мови?
Cur male scribis?
Де твої перли?
Невже коти, які живуть у гіацинтах,
не допоможуть нам знайти бодай одну
вузеньку вуличку в цій ночі без любові?
Cur male scribis?
Котре ж прокляття — чи закляття — чи вино —
ключем до брами виявиться взимку?
Коли підводні сотворіння грім почують?
На дно засніжене поволі опускаються і там
неквапно розпускаються троянди; їхній дим
струмує із води в блискуче небо, витерте на
згинах;
печальні драби, янголи веселі
пливуть поміж шумуючих сузір'їв,
де бігають коти, де в'януть гіацинти,
де змучені коханки повертаються
в порожні номери; за вікнами у них
палають смітники і єретики.
Вепе scribere debent. [4]
Amor fati
Я часто думаю, чому ти так самотня, —
одна з найкрасивіших доль у світі;
ці сірі очі, пильні, сумовиті, —
чому ви не знаходите нікого, крім дзеркал,
а в дзеркалах — себе і суть свою подвійну,
ледь-ледь прикриту флером абсолюту,
росою часу,
інеєм чекання,
терпінням дзвону — як іще,
о, як іще мені тебе назвати?
А може, так і треба? Може, ти
загинеш як сніжинка на долоні,
коли чиєсь тепло зруйнує цю самотність?
І, може, ця самотність — лише форма
твоєї ідентичності п'янкої?
І та любов, яка тебе знайде —
тебе ж і знищить?
Я люблю тебе.
![Нічні пастухи буття - i_011.png](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/2/2/6/1/0/4/226104/1416907697/i_011.png)
![Нічні пастухи буття - i_012.png](https://goldenlib.ru/frontend/web/pic/2/2/6/1/0/4/226104/1416907697/i_012.png)
***
1
Смаглява і ніжна, у розповні літа лежиш.
Пелюстка троянди на персах квітучих заснула.
Ріка запашна і холодна,
мов сон нездійсненний, минає.
Довіку не зможе минути дівочого тіла реальність.
2
Червень летить блискавично;
тихо й невидимо зріє
Громоподібне мовчання у хмарі блакитних ірисів.
Чорний муравлик завмер біля тіла
бджоли неживої, —
Істин шляхетних четвірку зрить нині
крихітний принц.
Медитація
Вимкнувши світло, розпростершись на підлозі,
затамувавши подих, прислухаючись до вітру
за вікном,
відчуваючи пульс у скронях і на зап'ястях,
розрізняючи пахощі цитрини і тютюну,
пестячи пухнастого кота, занурюючись
у підводні вибухи ласки, пролітаючи
над засніженими містами безлюдної Європи,
гріючись на сонці, яке праворуч,
мерзнучи від повного місяця зліва,
відпускаючи тіло своє на волю,
душу свою рятуючи похапцем,
невміло, абияк — з посмішкою зніченою
на летючих вустах, з наростаючим гулом
у блакитних тунелях пурпурової крові,
знімаючи останнє вбрання,
зрікаючись батьківської мови,
повертаючись до небесної землі,
яка весь цей час чекала
тільки на тебе.
вернуться
3
Чому погано пишеш? (лат.)
вернуться
4
Мусиш писати добре. (лат.)